– Mit jelent a gyakorlatban a gondoskodáspolitika?
– A gondoskodáspolitika egy új elnevezés a kormányzati struktúrában, a mögöttes tartalom azonban az emberiség évezredes tapasztalata. A gondoskodás egy velünk született képesség, nem egy kimunkált kényszer, aminek mindenki a részese tud lenni.
Volt egy időszak a kommunizmus alatt, amikor a gondoskodást állami monopóliummá tették, de valójában az a helyes, ha az országban élő összes magyart a gondoskodás részévé tesszük.
Mindenki vagy gondoskodik valakiről, vagy gondoskodnak róla. Akkor működik jól ez a terület, ha minél több szereplőt be tudunk vonni. Nemcsak az államot és az önkormányzatokat, hanem civileket, egyházi szereplőket, gazdasági társaságokat. Amikor megfogja valaki egy látássérült ember kezét és átvezeti a zebrán vagy gyermek születik egy családba, akkor már gondoskodunk valakiről. Velünk van ez a szó és gyakoroljuk is ezt a műfajt, ezért jó, ha minél szélesebb tömeget vonunk be.
– Kiket érint ez a legjobban?
– A gondoskodásnak két rétege van: az egyik a saját magamért vállalt felelősség, a magamról való gondoskodás, az öngondoskodás. Ha pedig már valaki nem tudja megoldani a saját problémáját, ott be kell hozni a közösséget, a közösségi gondoskodást. Az utóbbira példa lehet a gyermekvédelem világa, amikor a nehéz sorsú gyermekek nem tudnak a saját családjukban felnőni, de ide tartozik az időskor, az idősotthonok világa, illetve a fogyatékosságal élő emberek élethelyzete, és persze számos célcsoport: szenvedélybetegek, hajléktalanok vagy a pszichiátriákon ellátottak, ahol kell valami plusz segítség az életben.
![gondoskodáspolitikai államtitkár](https://cdn.magyarnemzet.hu/2023/12/JDhTD2NXuX7xYeiYNeo5hQmpi4flSdDuLzhYr6j2HwY/fit/1200/800/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2ZmYTMyYWNmNmQ5NzQzYjBhNjJhZDZhODIxMDViMTRj.jpg)
– Milyen feladatokat és gyakorlati tevékenységeket lát el a gondoskodáspolitikáért felelős államtitkár?
– Ami a portfóliómhoz tartozik, az ennek a területnek a teljes szakmai irányítása, beleértve a felzárkóztatást is. Lényeges, hogy a szociális, a gyermekvédelmi és a felzárkózást érintő területen az állam nemcsak egy fenntartói szerepet lát el, hanem sokkal inkább koordinál és szabályoz, behoz külső szereplőket, az ő erőforrásaikat használva. Ezeknek a szakmai egyben tartása és a területek kiszélesítése a feladatom, hogy a gondoskodáspolitikának minél több partnert tudjunk szerezni.
– Hogyan működik együtt az állam és az egyház a gondoskodásban?
– Természetes dolog volt az a magyar és az európai családokban is, hogy az egyházak missziójuknál fogva, tehát nem jogszabályi kötelezettségek alapján, segítenek a nehéz sorsú embereken. Ezt a magyar rendszerből a kommunizmus teljesen kiirtotta a második világháború után egészen a rendszerváltásig tartó időszakban. A legnagyobb probléma az, hogy egy olyan erőforrást vett el a családoktól, ami korábban alapértelmezett volt. Ezt az erőforrást szeretnénk ismét segíteni, bátorítani, mert végeredményben ez nem az állam vagy az egyház érdeke, ez azoknak a rászoruló embereknek az érdeke, akik mellé oda tud lépni egy szereplő és megfogja a kezüket.