– Gyerekekkel és felnőttekkel is dolgozik kapusedzőként. A fiataloknál a sport és a játék szeretete, az önfeledt öröm, a profiknál az eredménykényszer a meghatározó. Könnyen tud váltani az edzések között?
– Valóban mások a célok az ETO U14-es és az U17-es korosztályánál és a felnőtt csapatnál. Legutóbb odajött hozzám egy kislány, büszkén mondta, hogy már hat centit nőtt tavaly óta. Nagyon hálás feladat gyerekekkel foglalkozni. Persze tudjuk, hogy nem lesz mindegyikükből első osztályú sportoló, és ezt talán a szüleik is tudják, de a játék szeretete, a mozgásigény miatt is jó helyen vannak nálunk. A felnőtteknél mások a szempontok, és ez teljesen érthető.
![Kiss Éva](https://cdn.magyarnemzet.hu/2023/07/LvPy-KvebOwrLru-C_w43e9rt5xjQfEqIHqtJ4sc0AI/fit/1200/800/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2I4YzZiNjlmMDFmZTRlMjM4MDk5MzBiMzEwZDRmZWQx.jpg)
– Nemrég állt munkába Győrben az új szakmai stáb, Ulrik Kirkely váltotta Ambros Martínt. Mik az eddigi benyomások?
– Még nagyon az elején vagyunk, volt egy jól sikerült csapatépítőnk, kicsit fel is horzsolódott a talpam az egyik feladatnál, de már jól vagyok. Ami a kérdését illeti, én is kíváncsi vagyok, hogyan csiszolódunk össze, ugyanakkor mi, kapusok mindig is külön kasztot alkottunk a csapatban. Az időkéréskor is általában csak akkor kapcsolódtunk be a megbeszélésbe, ha az edző velünk is akart közölni valamit. Az edzőimmel és a kapusedzőimmel megtaláltam a közös hangot.
– Mit gondolt Martín búcsúnyilatkozatáról, hogy a Fradinak fújtak a játékvezetők a Győr ellen?
– Ezzel nem foglalkozom, ez az ő dolga, az ő véleménye. A második győri korszakában én játékosként már nem dolgoztam vele, 2020-ban befejeztem az aktív játékot.
A búcsú:
– Egy másik korábbi edzője, Danyi Gábor szerint Kiss Éva egy jelenség. Talán az a „baj” vele, hogy túl jó ember. Ez a kijelentés hogyan érinti?
– Én is jó embernek tartom magam.
Soha nem voltam az a klasszikus sportoló, aki törtet előre, képes mindenkin átgázolni a céljai érdekében. Belőlem mindig hiányzott a gyilkos ösztön. Nem azért védtem, mert szerettem volna a világ legjobb csapatában védeni, és nem volt kifejezett célom az sem, hogy válogatott legyek. Játékként tekintettem a kézilabdára, amiben szerettem napról napra fejlődni, előre lépni, és ez talán sikerült is.
Amit csinálok, azt mindig szeretem jól csinálni, de soha nem a hírnév volt a célom.
![Kiss Éva](https://cdn.magyarnemzet.hu/2023/07/epIEJmhovwKscD0iJ3eKZSc-_AUUTwxrhgf3cbxcUBA/fit/1200/1048/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzAxMGZkZjllN2VmMjRmMjNhMTk0MDc4OTkxNTBlYzM1.jpg)
– Ez utóbbit nem tudta megúszni: zsinórban háromszor egy magyar kapus sem nyert Bajnokok Ligáját. Hogyan tudja kezelni, hogy talán a legtöbben a 2018-as döntő győzelmet érő védésével azonosítják?
– Elfogadtam, nem zavar. Tudtam, hogy fontos védéssel segítettem a csapatomat, de a győzelem nem csak rajtam múlt. Ez csapatmunka volt, gondoljon bele, a poszttársam, Kari Alvik Grimsbö védett a Final Fourban, én néha beugrottam, mint ahogy a Vardar ellen a végjátékra. Amikor egy kupacban ünnepelt a csapat az Arénában, akkor sem magamra gondoltam, hanem a csapatra és a sikerre. Ez volt a második győzelmem a Győrrel.
– Képzelje el, az egyik ismerősömnek Méhes Gábor híres kommentálása, diadalittas „Kivédte, kivédte” üvöltése volt akkoriban csengőhangja.
– Tényleg? Ez nagyon kedves. Egyébként néha megállítanak az utcán, és kérdezik, hogy én vagyok-e az a bizonyos Kiss Éva, aki akkor védett. Közös képet kérnek tőlem, ami természetesen jólesik, Bár néha nem tudom, hogyan reagáljak az adott helyzetben. Mindenesetre örülök, hogy sok embernek örömet szerezhettem.
![KISS Éva; Canadija, Andrea](https://cdn.magyarnemzet.hu/2023/07/BWMyoM8JcgLG2pdhCVUmRGT2OVSZivyqajLzcFDK5oY/fit/1200/754/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50Lzk2NTIyNmUzN2ZiYzRhMzRiOGRmNDcyMTdmODI5MTUz.jpg)
– A 2018-as BL-döntő után maga a miniszterelnök is megjegyezte egyszer, hogy ez a magyar lány miért nem véd többet. Orbán Viktor felvetése után öt évvel: miért nem kapott több lehetőséget? Nem volt hiányérzete a játékpercek miatt?
– Mindig becsületesen dolgoztam, készültem, és elfogadtam, hogy ha a poszttársaim jobb formában voltak, mint én. Ebből soha nem csináltam problémát, mi, kapusok egy külön csapatot alkotunk, és mindig segítjük egymást. Kicsit flúgosak vagyunk. Persze néha előfordult, hogy úgy éreztem, többet is védhettem volna. Ez akkor volt, amikor három kapus volt Győrben, az ETO keretében, de mindig igyekeztem a legtöbbet kihozni a nekem jutott játékpercekből.